Marts 2024
|
|
|
|
|
1 |
2 |
3 |
4 |
5 |
6 |
7 |
8 |
9 |
10 |
11 |
12 |
13 |
14 |
15 |
16 |
17 |
18 |
19 |
20 |
21 |
22 |
23 |
24 |
25 |
26 |
27 |
28 |
29 |
30 |
31 |
|
14.3.14 08:21
xxx
akciju "atklāj katru gadu sev jaunu ģeniālu cocteau twins dziesmu", "cocteau twins - tas nav tikai garlands un vērtīgas kažokādas" ietvaros jūtos izpildījis savu pienākumu, tas es vakardien iedzēru nedaudz spirta un nolēmu paklausīties tishbites
14.3.14 09:03
kur ir problēma, visdrīzāk tajā, ka millenārismā nav iespējams lidz galam vilties pastāv sektas, kas gaida pasaules galu, viņi nozīmē noteiktu datumu, datums atnāk - hujakš, nekas nenotiek, ko darīt, viņi nozīmē jaunu datumu un gaida tālāk acīmredzot, jēga ir nevis šī pasākuma galarezultātā, bet pašā gaidīšanas procesā
visacīmredzamākā minētā loģika šeit ir kristietībā kristiešiem būtu jāpriecājas, ka viss ir slikti un pasaule iet uz galu vēl vairāk, viņiem šis process būtu jāveicina, lai varētu sasniegt savu ultimatīvo mērķi - pasaule pazūd vulkāna pelnos, jēzus nāk un izglābj visus pēc šādas loģikas kristiešu bērniem būtu jāpārgiež sev vēnas gados piecos-sešos, pirms viņi ir paguvuši kaut ko kompromitējošu Radītāja acīs savārīt
a tas notiek nea. kristieši staigā uz veikalu, pērk spārnus grilam, tomātus tur, lokus. smaržas sievai, saldējumu bērniem, cementu pagrabam, grāmatas interesantas. pagalmā kritizē pastāvošo pasaules iekārtu, neskatoties uz to, ka gatavojas paradīzei debesīs, nevis uz zemeslodes. ne tagad, tad nākošgad.
respektīvi, cilvēks padzīvo gadus desmit ar vienu ideju savā galvā un vairs nespēj no tās atteikties. viņi domā "labi, ka šī ideja nav piepildījusies, jo ļauni jo ļauni ienaidnieki stāv tās ceļā, zajebisj, var cīnīties tālāk. turpmākos 10 gadus man būs, ko darīt!"
a čo, ilga un laimīga dzīve nereti balstās uz pašapmāna
14.3.14 09:39
gribēju vēl betonēt savu iepriekšējā ieraksta viedokli ar "tāpēc, ka cilvēks jūtas mierīgāks ar savu pārliecību, nekā ar šaubām" un pēkšņi atskārtu, ka, atvainojos par tautoloģiju, nedaudz apšaubu šādu savu apgalvojumu nē, nu mierīgāks ar pārliecību - te dahuja nāksies dzīvē vilties, sāksim ar to. a zināms skepticisms un kritika tomēr dod benzīnu dzīvei, mēģināt izdarīt kaut ko labāk
14.3.14 09:55
un vēl problēma ir tajā, ka, kā jau rakstīja jz dienasgrāmata savā portālā, pat domājoši cilvēki domā ideoloģiju ietvaros
pirmais, kas cilvēkam ir jāizdara, ir jāatmet jebkāda ideoloģija, izņemot pašus pamatus, no kuriem veidot uzskatus man tādi ir, es, teiksim, uzskatu, ka cilvēks pasaulē nekad nespēs būt īsti laimīgs, ja tajā viņam blakus būs nelaimīgi cilvēki fašisti piedāvā šos cilvēkus nošaut, es piedāvāju šos cilvēkus padarīt tikpat laimīgus kā mūs taču to nevar izdarīt ideoloģiju ietvaros, tikai veselā saprāta
14.3.14 10:53
reizēm man šķiet, ka es dzīvoju kaut kādā wonderlandā it īpaši tas attiecas uz histēriju par ukrainas zelta izvešanu uz ārzemēm po, čuvag, valstis okupācijas riska priekšā gandrīz vienmēr (ja nav blickrīga) ved zeltu uz ārzemēm tas, ka viņš ir kaut kur ārzemēs, tas ir galīgi pohuj, pirmais latvijas zelts kopš 1921-ā gada atradās anglijā, pirms otrā pasaules kara - vēl šveicē, štatos, francijā un figziņkur beigās uzradās kā mīļais, toties iesākt ar viņu var ļoti maz ko, izņemot vadāšanu turnejās
kā raksta seksperti "raugoties no ekonomiskā viedokļa, zelta uzkrāšana ir neizdevīga uzglabāšanas un transportēšanas izmaksu, kā arī zemo noguldījuma procentu dēļ. Zelta depozītu procentu likmes svārstās no 0.5% līdz 1.5% gadā. Salīdzinājumam - ASV dolāra naudas tirgus likmes ir aptuveni 5% gadā."
tomēr: nebūs uzticības zeltam, nebūs uzticības savai valūtai
14.3.14 20:25
vēl mazliet par naudu
man te stāstīja: starp citu, zinājāt, ka japānā ir populāra attieksme cilvēku vidū no bagāto un veiksmīgo puses 'you should respect me for my wealth'? tā ir kultūras sastāvdaļa, mazi bērni iet klāt citiem bērniem un saka 'mans tētis ir nopelnījis šādu lielu māju, a ko esi izdarījis, tu, lūzer?"
padomāju, a pie mums tā nav, vispār nav nekāda respekta pret bagātību nodarbojoties ar bīstamo neimdropingu, varētu citēt jz anonymous (tagad slinkums meklēt ierakstu, bet es atceros) par to, ka miljons baksu - kas tas ir mūsdienu pasaulē, pāris gadus nestrādāt, maksājot komunālos, a ja sāksi pirkt baseinus un jahtas, ļimons beigsies divās dienās
vārdsakot, mūsdienu latvijā cilvēkiem ir kaut kā dziļi pohuj, ka biedrs ir kaut kur sadabūjis piecus ļimonus un uzcēlis māju baltezerā ar dzeloņdrātīm apkārt betona žogam te ir drīzāk respekts pret pāris jardiem, par kuriem tīneidžers pārdod savu internetu fermu ar devītā līmeņa harizmas cūkām
padomāju, nujā, tas ir starta punkts - miljards kamēr nav, tikmēr tādi paši kā mēs, tikai ar lūlziem
14.3.14 21:59
ar jz dunduku komentos nedaudz patērzējām par šahu, un pēkšņi atcerējos tādu momentu par sicīliešu aizsardzību mūsdienās sicīliešu aizsardzība šahā tiek uzskatīta par bezmaz vislabāko melno faktiski tūlītēju pretestību baltajiem, būtībā tas ir pretuzbrukums jau no paša sākuma jāspēlē ātri, ļoti naglo, reaktīvi salaužot centru un mēģinot izsist no tempa sev profitu atzīšos, es mentāli sicīlieti nekad nepavelku (esmu savulaik centies, bet...nu, ja tu neesi tik advancēts savā darbībā, lai meklētu jaunus gājienus atklātnēs, sicīliete nav priekš tevis)
palasīju vispār par šī gājiena c5 vēsturi izrādās, ka tas eksistēja aizmirstībā kādus 300 gadus no 16.gs vidus, šādu pirmo pretgājienu neakceptēja neviens no lielajiem spēlētājiem, jo uzskatīja, ka tā ir pārāk konservatīva aizsardzība (lai arī sicīliete ir faktiski nepārtraukts pretuzbrukums ar tempa iegūšanas meklējumu iespējām) sicīlieti kritizēja filidors, šteinics un kapablanka(!)
pirmais no atpazīstamajiem, kas sāka viņu kaut kā spēlēt - andersens, pirmais no lielajiem spēlētājiem, kas to piekopa - laskers.
katrā gadījumā visiem tiem, kas spēlē šahu, iesaku vismaz vienreiz dzīvē nospēlēt sākumā ar melnajiem c5. sajūtas neaizmirstamas. ja pagrūdīsiet, tad ar salūtu.
|