uldis raksta @ 14:18
![[info]](http://klab.lv/img/userinfo.gif)
Maksimam, kurš, ja kāds vēl nezina, ir mans stāvu augstāk dzīvojošais kaimiņš - visai masīva auguma jaunais krievs ar pēdējā modeļa BMW, pēdējā laikā neiet viegli. Es savu mūziku vairs skaļi nespēlēju, ciemiņus neaicinu un arī pats mājās uzturos nelabprāt, jo tāda pretekļa klātbūtne dažus metrus virs manas galvas nav nekas patīkams. Sodu maksāšana policijā un klausīšanās Maksima draudos pāraugusi reālos uzbrukumos (sk. Nakts murgi). Vēl jo vairāk, Maksimu kā mazu kašķīgu bērnu nu jau var sakaitināt arī klusums no manas puses. Desmit dienas biju prom Itālijā un, kā izrādās, ar to pasviedu zem sitiena viņa sievu. Atgriežoties mājās, pagājušonakt dzirdu, kā Maksims augšā lamā sievu (zatkņis dura, ti čto bļe ņehuja ņe poņala, gģe tebe pjaķ minut suka utt.), ko nekad agrāk nav darījis, šķiet, arī iekausta viņu, visu nakti stumda mēbeles un mētā kaut kādus priekšmetus pa dzīvokli. Mana versija ir tāda, ka pēkšņi biju apklusis es, un visu Maksima debisko vēlmi izgāzt uz kādu dusmas dabūja izciest sieva un priekšmeti dzīvoklī. Arī man, protams, neomulīgi, bet tikai teorētiski līdz brīdim, kad atskan pamatīga šķindoņa un caur manu logu ielido milzīgs ieapaļš akmens. Un nokrīt aptuveni metru no manas galvas. Protams, es nezinu, vai tas ir Maksims, kurš to meta - rokraksts tomēr līdzīgs kā zagļiem, kas pirms pāris gadiem tādā veidā izsita logu, sasitot virtuvē šķīvjus un pēc tam caur citu logu iznesa televizoru, diskus, DVD utt. Tomēr mani vajā aizdomas, ka tas Maksims un es debošām rokām spoešot telefona pogas, saucu Falck apsardzi un policiju. Falck ir klāt tūliņ, saprotošs latviešu vīrs piesakās vēl padežurēt pāris stundas, ja man tāds bīstams kaimiņš. Toties policisti - divi latviski ļoti aptuveni runājoši urlas, izturās pret mani kā pret noziedznieku, uz jautājumiem kaut ko atrēc un uzrakstījuši savus formālos papīrus, aiziet, pasakot, ka kaimiņu netraucēšot, jo viņš tik un tā teikšot, ka to nav darījis. Un pierādījumu nekādu. Manus stāstus par kādreizējiem draudiem un uzbrukumiem viņi uztver ar smīnu un saka, ka paši zināšot, vai tos protokolā pieminēt vai nē. Ņefiga nepieminēja. Teica, ka viņi par tiem neko nezinot. Lika parakstīt papīru par akmens ielidošanas faktu un materiālo zaudējumu cipariem. Trīs dienu laikā tikšot ierosināts kriminālprocess un tad jau manīs.
"Bet ar tādu akmeni, ja es būtu gulējis šajā gultā, kas tuvāk, taču var nosist." es saku
"Bet nenosita taču," policists atņirdz.
Kad policija jau prom un Falck lāga vīrs mašīnā dezurē lejā, kaimiņš ir izslēdzis dzīvoklī visas gaismas, ilgi lej vannā ēdeni un kaut ko krāmējas gar trubām - ir tāda sajūta, ka viņš mēģina nolaisties pie manis pa kanalizāciju... vai vismaz appludināt, kā nejauši mēdz rīkoties arī labvēlīgie kaimiņi.
Uz pirkstgaliem dodos vannasistabā pārbaudēt. Nē, vēl tomēr ne.
Deviņos no rīta Maksims smagiem soļiem joprojām staigā pa dzīvokli un es nopietni sāku domāt par dzīvesvietas maiņu. Promejot vēl ieraugu vaļējas ar kādu izšķaidītas savas pastkastītes durtiņas...
P.S. Vēl gribētu vērst uzmanību uz lielisko stiklinieku servisu Rīgā. Puse uz izbraukumiem nestrādā - esot pašiem jāmēra, jāpasūta un tad pēc kādām dienām paši varot braukt arī pakaļ stiklam...
Pie manis atbrauca vīrs ar numuru 6416040. Zinātāji saka, esot bijis dārgs, bet toties atbrauca. Paldies.
2 raksta | ir doma